MED HJERTET I HALSEN
"Hvis dere er med på at en høy Trendex betyr en stigende salgskurve..."
-Thornhill? -Ha det, Eddie.
-Hils kona. -Vi snakker ikke sammen.
"...er min anbefaling den samme.
"Spre det glade budskap i så mange små porsjoner som mulig.
"La opposisjonen ha sine høye tall mens vi gråter hele veien til banken.
"La oss kolonisere på Kolonien en dag i neste uke.
"La meg høre fra deg, Sam. Glade tanker osv..."
Følg meg til Plaza.
-Jeg har ikke frakk på. -Bruk blodsukkeret. Kom.
-Neste? -Gretchen Sabinson.
Å ja.
Send henne konfekt til ti dollar. Du vet hvilken.
Hver konfekt pakket i gullpapir. Hun vil tro hun spiser penger.
Bare skriv: "Kjære, jeg teller dagene, timene..."
-Den sendte du sist. -Gjorde jeg?
Skriv: "Til din slikkmunn, og alt annet søtt på deg! "
Jeg vet det.
Kan vi ta drosje?
-To kvartal? -Du er sein, og jeg er trøtt.
Problemet ditt er at du ikke spiser ordentlig.
Her. Taxi.
Hun er veldig syk. Er det greit?
Tusen takk.
Helt i orden.
Første stopp: Plaza. Ikke få hetta.
Stakkars mann.
Han er lykkelig. Han føler seg som en barmhjertig samaritan.
Han visste at du løy.
I reklameverdenen er det ingenting som heter en løgn.
Bare "en nyttig overdrivelse". Det burde du vite.
Ser jeg overvektig ut?
Hva?
Jeg føler meg sånn.
Legg en lapp på bordet mitt i morgen: "Tenk tynt."
Inngangen i 59. Street.
Ok.
Ring min mor når du kommer tilbake.
Minn henne om teaterbillettene til i kveld.
Middag på 21, kl. 19.00.
Jeg tar to martinier på Oak Bar, så hun trenger ikke lukte på min ånde.
-Det gjør hun ikke. -Jo. Som en blodhund.
Bigelow kl. 10.30 er din første i morgen. Skin Glow-prøven er kl. 12.00.
Og så lunsj med Falcon og kona.
-Hvor? -Larry and Arnold's, kl. 13.00.
-Kommer du igjen senere? -Absolutt ikke.
Sjåfør. Ta denne damen med dit hun skal.
-Greit. -Det skulle dekke det.
-Ikke glem å ringe min mor. -Nei da.
-Ha det, herr Thornhill. -Ha det.
Vent, Maggie! Du kan ikke få ringt. Hun er hos fru...
God kveld, herr Thornhill.
Jeg leter etter herr Weltner og to andre herrer.
Ja vel, sir. Denne veien.
Herman.
-Hei, Roger. -Jeg er seint ute.
Roger Thornhill. Fanning Nelson.
-Vi har et lite forsprang. -Det varer ikke lenge.
Du er kanskje treg i starten, men ingen er raskere til slutt.
Noe i veien? Du er så urolig.
Jeg ba min sekretær om å ringe mor, og så kom jeg på at hun ikke kan få tak i henne.
Hvorfor ikke?
Hun spiller bridge hos en venninne.
-Din sekretær? -Nei. Min mor.
Herr Kaplan?
Det er en av de nye leilighetene, nymalt og uten telefon.
Kanskje hvis jeg sender et telegram.
Herr George Kaplan?
Løpegutt!
Kaplan.
Jeg må sende et telegram.
Kan du sende det hvis jeg skriver det ned?
Det har jeg ikke lov til, men hvis du følger meg...
-Unnskylder dere? -Gå du bare.
-Den veien, sir. -Takk.
Takk, sir.
Hva skal dette bety?
Bilen venter utenfor. Du går mellom oss uten et ord.
-Hva snakker du om? -Kom igjen.
Hvor? Hvem...
Hvem er dere?
Bare løpegutter med skjulte våpen.
Hans er rettet mot hjertet ditt, så ingen feilbedømmelser, takk.
Skal dette være en spøk?
Ja, en spøk. Vi ler i bilen.
Kom.
Dette er latterlig.
Ikke si hvor vi skal. Overrask meg.
Jeg har noen venner som venter i Oak Bar.
De vil synes jeg er veldig uhøflig.
Kan vi stoppe på et apotek et øyeblikk...
så jeg kan forklare at jeg blir kidnappet?
Det er det som skjer, ikke sant?
Låst.
Hvem er Townsend?
Jaså?
Interessant.
-Hvor er han? -Oppe og kler på seg.
-Si jeg er her. -Middagsgjestene er ventet.
Glem det. Si: "Kaplan."
Forresten, hva er det til dessert?
-Er det noen i biblioteket? -Nei.
Denne veien.
Du venter her.
Ta deg god tid. Jeg leser litt.
God kveld.
Ikke hva jeg ventet. Litt høyere...
litt mer polert enn de andre.
Jeg er glad du er fornøyd, herr Townsend.
Men dessverre like åpenlys.
Hva handler dette om? Hvorfor er jeg her?
Spill? Er det nødvendig?
Ikke at jeg har noe imot bortførelse, men jeg har teaterbilletter til i kveld.
En forestilling jeg gledet meg til.
Jeg blir urimelig med sånne ting.
Med slikt flott skuespill gjør du dette rommet til et teater.
Leonard, har du møtt vår ærede gjest?
Han er pent kledd, ikke sant?
Min sekretær beundrer dine metoder, herr Kaplan.
Unnvikenhet, selv villedet...
Stopp en halv.
Kalte du meg "Kaplan"?
Jeg vet du er en mann med mange navn, men jeg godtar ditt nåværende valg.
Nåværende valg?
Jeg heter Roger Thornhill og har aldri hett annet.
Selvfølgelig.
Vennene dine tok feil pakke da de kjørte meg hit.
Sett deg, herr Kaplan.
Jeg har sagt at jeg ikke er denne Kaplan.
-Unnskyld. -Ja?
Gjestene er her, kjære.
Se til dem. Jeg kommer om et par minutter.
Skal vi komme til saken?
La oss det.
Fortell meg hvor mye du vet om vårt opplegg...
og hvordan du har fått vite det.
-Jeg venter ikke å få dette gratis. -Selvsagt ikke.
Ikke misforstå.
Jeg venter ikke at du kommer med forslaget...
men jeg kan i det minste gi deg muligheten til å overleve kvelden.
Hva skal det bety?
Hva med å overraske meg, herr Kaplan, og si ja?
Jeg har sagt...
Vi vet hvor du er på vei.
Det vet jeg også. Winter Garden Theater i New York.
Og jeg bør komme av sted.
Townsend, du gjør en stor feil.
Dette tegner ikke godt, herr Kaplan.
Jeg er ikke Kaplan!
Vil du ikke ombestemme deg?
Vi kjenner også din kontakt i Pittsburgh siden Jason begikk selvmord.
Hvilken kontakt? Jeg har aldri vært i Pittsburgh.
16. juni sjekket du inn på Sherwyn Hotel i Pittsburgh...
som George Kaplan fra Berkeley, California.
En uke senere på Benjamin Franklin Hotel...
i Philadelphia som George Kaplan fra Pittsburgh.
11. august bodde du på Statler i Boston.
29. august var George Kaplan fra Boston på Whittier i Detroit.
Nå er du innskrevet på rom 796...
på Plaza Hotel i New York som George Kaplan fra Detroit.
Om to dager skal du til Ambassador East i Chicago.
Og så til Sheraton-Johnson Hotel i Rapid City i South Dakota.
Ikke jeg!
Det er ingen mening i å påstå at du bedrar oss...
mer enn vi bedrar deg.
Det ville vel ikke hjelpe å vise deg ID-kort...
førerkort og sånt?
De gir deg noen veldig gode.
Det blir sent. Jeg har gjester.
Vil du samarbeide med oss? Jeg vil ha et enkelt ja eller nei.
Et enkelt nei.
Av den enkle grunn at jeg ikke aner hva du snakker om.
Gi herr Kaplan en drink, Leonard.
God reise, sir.
Skotsk? Rugwhisky?
Bourbon? Vodka?
Ingenting. Jeg vil bare tilbake til byen.
Det er sørget for.
Men først noe å drikke.
Bourbon!
Drikk du det. Jeg er stimulert nok for i dag.
Det er lettere hvis du drikker dette selv. Ellers må vi insistere.
Skål!
Ikke tenk på meg. Jeg tar bussen.
Takk for turen.
Jeg vil ha ham undersøkt for fyllekjøring.
Jaså?
De prøvde å drepe meg.
Han vil ikke høre.
I et stort hus. De prøvde å drepe meg.
-Ålreit. La oss gå inn. -Jeg vil ikke gå inn.
Ring til politiet!
Kom igjen. Kom igjen.
Ok.
Sett deg.
Jeg vil ikke sitte.
Helt i orden. Ser du?
Vi tar dem. Vi tiltaler dem. Overfall og kidnapping.
Overfall med pistol, bourbon og sportsbil.
Vi tar dem.
Du får det bedre etter litt søvn. Vi har en celle klar til deg.
Jeg vil ikke ha en celle, men en politimann.
Bilen er nettopp meldt stjålet.
En fru Babson på Twining Road.
Jeg må ringe en. Hvor er telefonen?
Du får ta én telefon.
Her borte.
Takk.
Best du ringer din advokat.
Butterfield 810 98.
Er jeg telefonoperatør?
Butterfield 81098.
Et øyeblikk.
-Her. -Takk.
Hallo, mor?
Mor, dette er sønnen din, Roger Thornhill.
Øyeblikk, så skal jeg høre.
Hvor er jeg?
Glen Cove politistasjon.
Nei, mor, jeg har ikke drukket.
Nei, det var to menn som helte en hel flaske bourbon i meg.
Nei, jeg fikk ingenting å skylle med.
Kom igjen, vi går.
-Vent, jeg er ikke ferdig, -Jo. Kom igjen.
Mor, jeg må legge på.
Få tak i advokaten min og kom og kausjoner meg ut.
Si i morgen tidlig.
I morgen tidlig, sier han.
Vet ikke. Jeg spør.
Hun vil vite hvem som sier det.
Sersjant Emil Klinger.
Sersjant Emil...
Emil?
Sersjant Emil Klinger.
Nei, jeg trodde heller ikke på det.
Jeg klarer meg, mor. God natt.
Det var mor.
Kom igjen.
Her er mannen, doktor.
Hva heter du?
Roger Thornhill.
Rekk ut tunga og si "ah".
Hold avstand.
Har du drukket?
Doktor, jeg er sørpa.
Hva har du drukket?
Bourbon. Ser du, det var to fyrer...
-Hvor mye vil du si du har drukket? -Hva?
-Hvor mye vil du si du har drukket? -Ca. så mye.
Herr Thornhill, min mening er at du definitivt er beruset.
Ingen tvil.
Jeg må be om lov til å ta blod.
Så ekkelt!
"Du kan nekte å tillate en blodprøve...
"men i så fall blir førerkortet inndradd."
Det var da det lyktes herr Thornhill å rømme...
fra de som ville myrde ham, og da de tok opp jakten...
måtte han selvsagt kjøre så godt han kunne under forholdene.
Hvor lenge har du kjent din klient?
Sju år, ærede dommer.
Kjenner du ham som en fornuftig mann?
Absolutt.
Mor!
Mener du vi skal tro på denne historien?
Tro på!
Ja, ærede dommer. Hvis min klient sier at det var slik...
er jeg overbevist om at det er sant.
Nemlig.
Jeg vil ha denne saken etterforsket.
Be etterforskerne komme straks.
Ja vel.
Advokat, jeg setter denne saken til endelig avgjørelse i morgen kl. 19.30.
Jeg forventer at du og anklagede er her, klare til rettssak.
I mellomtiden vil etterforskerne finne ut om historien har noe på seg.
"Noe på seg"? Hvis jeg kom inn død, ville du fortsatt ikke tro...
Stopp.
Ærede dommer, ville jeg funnet på en slik historie?
Det er akkurat det vi vil finne ut, herr Thornhill.
Husker du meg?
-Ja, sir. -Godt.
-Er herr Townsend hjemme? -Nei, han er vekk resten av dagen.
Fru Townsend?
-Hvem skal jeg melde? -Etterforskerne.
Kom inn.
Denne veien.
Dette er rommet.
Jeg henter fruen.
Gjør det.
Her er sofaen de holdt meg nede på.
De sølte bourbon overalt. Jeg skal vise dere flekkene.
Noen må ha renset dem vekk.
l dette skapet har de spriten.
Whisky, gin, vodka...
Og bourbon.
Jeg husker da man fikk det på flaske.
Kjære, vi har vært så bekymret for deg!
Kom du deg greit hjem?
Selvfølgelig.
La meg se på deg. Litt rød i øynene, men hvem er ikke det?
Det var en kjedelig fest. Du gikk ikke glipp av noe.
Jeg vil dere skal vite at jeg først så denne kvinnen i går kveld.
Fru Townsend, jeg er kaptein Junket fra Nassau etterforskere.
Dette er løytnant Harding.
Du er vel ikke i trøbbel, Roger?
-Ikke kall meg Roger. -Visst er han i trøbbel!
Herr Thornhill ble arrestert i går kveld for fyllekjøring...
for øvrig i en stjålet bil...
Stjålet bil!
...som tilhører fru Babson i Twining Road.
Roger, du sa du ville ringe etter en taxi.
Du lånte vel ikke Lauras Mercedes?
Nei, jeg lånte ikke Lauras Mercedes!
Herr Thornhill har fortalt at han ble brakt hit mot sin vilje i går...
og tvunget til å drikke av noen av din manns venner og satt ut på veien.
Vet du noe om det?
Roger var litt på druen da han kom med taxi til middag.
Hun lyver.
Og han ble verre senere på kvelden.
Til slutt sa han at han måtte hjem for å sove rusen ut.
Jeg skulle ha servert middagen tidligere.
For et opptrinn!
Fru Townsend, sier navnet George Kaplan deg noe?
George Kaplan?
-Nei. -Jeg tenkte nok det.
Hvor er mannen hennes? Det er ham dere burde spørre ut.
Kan han treffes noe sted?
Ja. De Forente Nasjoner.
Han taler til Generalforsamlingen i ettermiddag.
Ja vel, så taler han til Generalforsamlingen.
-Unnskyld forstyrrelsen. -Ingen årsak.
Stopp en halv!
Vil dere kontakte min mann, kaptein?
Nei, fru Townsend, det blir ikke nødvendig.
Mener du at dere ikke vil gjøre mer?
Betal de to dollarene.
Farvel.
-Jeg skjønner ikke hvorfor jeg skal med. -Du ser respektabel ut.
Ikke vær sarkastisk, Roger.
Der, kjære deg. Still deg der.
Nå gjelder det.
Resepsjonen?
Har dere en George Kaplan her?
Stemmer.
Har dere?
Rom 796.
Vil du ringe opp?
-Ser du? -Jeg ser.
Jeg håper han oppklarer disse greiene. Du ødelegger hele dagen min.
Sa han når han kom tilbake?
Jaså?
Takk.
Så rart. Han har ikke tatt telefonen på to dager.
Kanskje han er låst inne på badet.
Mor, vil du gjøre meg en tjeneste?
Bruk det uskyldige fjeset ditt og få nøkkelen til 796.
Det ville jeg aldri gjøre!
-10 dollar? -Ikke for alle pengene i verden.
-50 dollar? -Roger, du er en skam.
Biltyveri, fyllekjøring, overfall på politimann, lyve for dommeren...
og nå innbrudd.
-Bare på hotell. Det er en forskjell. -På fem til ti år.
Et øyeblikk.
Skal jeg skifte sengetøyet?
Ja. Men ikke akkurat nå.
Jeg spør fordi sengen ikke ser ut til å ha vært sovet i...
og jeg lurte på om jeg skulle skifte sengetøyet.
Takk for interessen.
Kom igjen.
Hun trodde visst jeg var Kaplan.
Lurer på om jeg ligner Kaplan.
-Se hvem som er her. -Hvem? Hvor?
Vår venn som samler Generalforsamlingen i ettermiddag.
Roger, jeg synes vi skal gå.
Ikke vær nervøs.
-Jeg kommer for sent til bridgeklubben. -Godt. Så taper du ikke så mye.
Nyhet: Kaplan har flass.
Da synes jeg vi skal gå.
For sent.
-Du ringte? -Ja. Kom inn et øyeblikk.
-Hva heter du? -Elsie.
-Vet du hvem jeg er? -Du er herr Kaplan.
Når så du meg første gang?
Utenfor døra.
På gangen for et par minutter siden. Husker du ikke?
Var det første gang du så meg?
Kan jeg gjøre for at du aldri er her?
Hvordan vet du da at jeg er Kaplan?
-Hva? -Hvordan vet du at jeg er Kaplan?
Selvsagt er du det.
Er ikke dette rom 796?
Og er ikke du herren på rom 796?
Greit, Elsie. Takk.
-Var det alt? -For øyeblikket, ja.
Kammertjener.
Ja, kom inn.
-Skal jeg henge den i skapet? -Ja takk.
Si meg...
Når ga jeg deg den dressen?
l går kveld. Ved seks-tiden.
-Ga jeg deg den personlig? -Personlig?
Nei. Du ringte ned og beskrev dressen for meg.
Sa den hang i skapet. Sånn som du alltid gjør.
-Noe i veien? -Nei, jeg er bare nysgjerrig.
-Her. Takk. -Takk selv.
Hyggelig å møte deg, herr Kaplan.
Er det ikke rart?
Jeg begynner å tro at ingen på hotellet har sett Kaplan.
Kanskje han får dressene reparert av usynlige vevere.
Jeg må se på noe.
Jeg synes ikke den kler deg noe særlig.
Det var bedre.
De har tatt meg for å være en som er mye kortere.
-Skal jeg? -Absolutt ikke.
Hold den.
Så fint at du er inne, herr Kaplan.
Hvem er dette?
Vi møttes i går kveld, og likevel gjenkjenner du ikke stemmen.
Jeg burde være støtt.
Jeg vet hvem du er, og jeg er ikke Kaplan.
Selvsagt ikke. Du tar hans telefon, bor på hans hotellrom...
og likevel er du ikke Kaplan.
Uansett er vi glade for at du er inne.
Vent...
Resepsjonen?
Dette er herr Thorn... Kaplan i 796.
Hvor kom den telefonen fra? Utenfra eller fra vestibylen?
-Et øyeblikk, så skal jeg se. -Skynd deg.
Hvem var det?
En av dem som prøvde å drepe meg i går.
Er vi tilbake til den?
-Den telefonen kom fra vestibylen. -Gjorde den?
De er nok på vei opp hit.
-La oss komme oss ut. -Jeg vil gjerne møte disse morderne.
Dere prøver vel ikke virkelig å drepe sønnen min?
Vestibylen. Pass på trinnet.
Mine herrer! Damene først. Værsågod, mine damer.
Sånn. Kom igjen. Bra.
Roger, kommer du hjem til middag?
-Hvor skal vi? -Vet ikke. Bare kjør.
-Kjør meg til FN. -Greit.
Generalforsamlingsbygningen.
Greit.
-Jeg blir forfulgt. Kan du gjøre noe? -Ja.
Gjør det.
-Kan jeg hjelpe? -Ja takk.
Hvor finner jeg Lester Townsend?
Lester Townsend fra UNIPO?
Har du en avtale?
Ja. Han venter meg.
Hva heter du?
-Hva jeg heter? -Ja.
Kaplan. George Kaplan.
Et øyeblikk.
Vent på meg på hjørnet av 47.
Hvis du gir dette til en vakt i salongen, så kaller hun ham.
-Tusen takk. -Værsågod, herr Kaplan.
Vil du kalle Lester Townsend?
Ja visst, herr Kaplan.
Herr Townsend fra UNlPO.
Vennligst kom til kommunikasjonsskranken i salongen.
Du kalte?
-Herr Kaplan? -Ja.
Du ville møte herr Townsend. Dette er herr Townsend.
God dag, herr Kaplan.
Dette er ikke herr Townsend.
Jo, det er det.
Det må være noe feil. Lester Townsend?
Det er meg. Hva kan jeg gjøre for deg?
Er du den Townsend som bor i Glen Cove?
Det stemmer. Er vi naboer?
Et stort mursteinshus med en svingende allé?
Stemmer.
Var du hjemme i går kveld?
-Mener du i Glen Cove? -Ja.
Jeg har bodd i leiligheten i byen den siste måneden.
Det gjør jeg alltid når vi har møter her.
Hva med fru Townsend?
Min kone har vært død i mange år.
Herr Kaplan, hva dreier dette seg om?
Hvem er de menneskene i huset ditt?
Hvilke mennesker? Huset er låst.
Det er bare en gartner og kona hans på eiendommen.
Herr Kaplan, hvem er du og hva vil du?
Kjenner du denne mannen?
Se!
Han har en kniv! Pass på!
Hør her. Jeg hadde ingenting med dette å gjøre.
-Ring politiet. -Ikke kom nærmere!
Gå tilbake!
USAs ETTERRETNINGSBYRÅ
"Mannen på bildet er identifisert som Roger Thornhill...
"en reklamesjef fra Manhattan, hvilket betyr at navnet George Kaplan...
"som han oppga til en vakt i Generalforsamlingsbygningen...
"var falskt.
"Et mulig motiv for drapet ses etter at det ble oppdaget...
"at Thornhill tidligere i dag møtte i retten i Glen Cove...
"tiltalt for fyllekjøring med en stjålet bil...
"og påsto, til sitt forsvar, at mordofferet, herr Townsend...
"hadde prøvd å drepe ham kvelden før."
Herlighet!
Ser man det!
Kjenner noen denne Thornhill?
Ikke jeg.
Aldri hørt om ham.
Professor?
Stakkaren ble tydeligvis tatt for å være George Kaplan.
Hvordan kunne han det når George Kaplan ikke engang finnes?
Ikke spør meg hvordan, men det skjedde tydeligvis.
Vandamms menn må ha tatt ham og prøvd å sette ham vekk...
og brukt Lester Townsends hus.
Den intetanende Townsend ender opp med en kniv i ryggen.
C'est la guerre.
Det er så nitrist. Hvorfor får jeg lyst til å le?
Hva skal vi gjøre?
Gjøre?
Med herr Thornhill?
Vi... Vi gjør ingenting.
Ingenting?
Nemlig. Ingenting.
Vi kunne glede oss over et utrolig hell.
Vår ikke-eksisterende George Kaplan, som skulle avlede oppmerksomheten...
fra vår virkelige agent, har tilfeldigvis blitt en levende lokkedue.
Ja, professor.
Hvor lenge tror du han forblir i live?
Det er hans problem.
Det fru Finley mener...
Jeg vet hva hun mener.
Vi kan ikke lene oss tilbake og se hvem som dreper ham først!
Vandamm og kompani eller politiet?
Hvordan kan vi redde ham uten å sette vår egen agent i fare?
Er vi ikke litt vel kyniske?
Nei, kjære kvinne, vi er ikke kyniske.
Vi har ikke oppfunnet vår ikke-eksisterende mann og kalt ham George Kaplan...
fastlagt utførlige vaner for ham...
og flyttet hans rekvisitter inn og ut av hotellrom for vår egen fornøyelses skyld.
Vi skapte George Kaplan...
og gjorde en innsats for å overbevise Vandamm...
om at dette var vår agent som var på sporet av ham, av en viktig grunn.
Ingen nekter for det!
Ok.
Hvis vi gjør det minste for å antyde at det ikke finnes noen agent George Kaplan...
gir Vandamm noe hint om at han er etter en lokkedue og ikke vår agent...
så vil vår agent, som er rett for nesa på Vandamm...
straks bli mistenkt, avslørt...
og myrdet.
Som de to andre.
Farvel, herr Thornhill, hvor du enn er.
Tog nummer 25...
20th Century Limited...
avgang kl. 18.00 til Chicago...
Ja. Jeg vet det.
Hør på meg, mor. Jeg har ringt til Plaza.
Kaplan har sjekket ut og dradd til Ambassador East i Chicago.
Det er derfor jeg...
Jeg kan ikke gå til politiet. Ikke ennå.
Du så avisene. Fingeravtrykkene mine er på kniven.
Jeg er biltyv, fyllekjører og morder.
Jeg ville ikke ha en sjanse.
Det har jeg ikke før jeg finner Kaplan, som må vite hva dette handler om.
Nei, toget. Det er tryggere.
Fordi jeg ikke kan gjemme meg på flyet hvis noen gjenkjenner meg.
Skal jeg hoppe av et fly i fart?
Mange takk, mor. Farvel.
KLAPPJAKT PÅ FN-MORDER
En sovekupé på "20th Century", takk.
Det går om fem minutter.
Jeg vet det. Skynd deg.
Jeg tror de er utsolgt.
Utsolgt?
Du kan få et vanlig sete.
Nei, det går ikke. Når går neste tog?
Ikke før ti. Du har det travelt, hva?
Kan du ringe og se hva de har?
Noe i veien med øynene dine?
Ja, de er følsomme overfor spørsmål. Ringer du?
Ja da. Ja da.
Ikke gå!
Han er ved luke 15, øvre etasje. Fort!
Du er heldig, mister.
-Billett? -Jeg følger bare noen venner til toget.
Hva heter de?
Kom hit!
Unnskyld.
-Unnskyld. -Min feil.
Unnskyld.
Den veien. Jeg tror han gikk av.
Alle ombord!
-Takk. -Helt i orden.
Sju parkeringsbøter.
-God kveld, sir. Én? -Ja takk.
En cocktail før middagen?
-Ja takk. En Gibson. -Kommer straks.
Her er vi igjen.
Ja.
Kan du anbefale noe?
Bekkørreten. Litt ørretaktig, men ganske god.
Solgt.
"Bekk...
"ørret."
-Værsågod. -Ja vel, sir.
Jeg vet det. Jeg ser litt kjent ut.
Ja.
Du har følelsen av å ha sett meg før.
Jeg virker sånn på folk. Det er noe med ansiktet mitt.
Det er et fint ansikt.
-Synes du det? -Ellers ville jeg ikke si det.
Å, du er den typen.
Hvilken type?
Ærlig.
Ikke egentlig.
Godt. For ærlige kvinner skremmer meg.
Hvorfor?
På en eller annen måte blir jeg uheldig stilt.
-Fordi du ikke er ærlig overfor dem? -Nettopp.
Som det med de sju parkeringsbøtene?
Det jeg mener er at når jeg møter en pen kvinne...
må jeg late som om jeg ikke har lyst til å elske med henne.
Hvorfor tror du at du må skjule det?
Hun kunne ha noe imot tanken.
Eller kanskje ikke.
Tenk så heldig jeg er som fikk denne plassen.
Det var ikke hell.
Skjebnen?
Jeg ga togverten fem dollar for å plassere deg her hvis du kom.
Legger du an på meg?
Jeg snakker aldri elskov på tom mage.
Du har spist.
Men ikke du.
Er det ikke på tide å presentere oss?
Jeg heter Eve Kendall. Jeg er 26 og ugift.
Nå vet du alt.
Hva gjør du, bortsett fra å lokke menn i fella på "20th Century Limited"?
Jeg er industridesigner.
Jack Phillips.
Salgssjef hos Kingby Electronics.
Nei. Du er Roger Thornhill...
fra Madison Avenue...
og du er ettersøkt for mord på alle forsider i Amerika.
Ikke vær så beskjeden.
Bare rolig.
-Jeg sier ingenting. -Hvorfor ikke?
Jeg har jo sagt det.
Det er et fint ansikt.
Bare derfor?
Det blir en lang natt.
Sant.
Jeg liker ikke så godt den boka jeg har begynt på.
Skjønner du?
La meg tenke.
Ja, jeg skjønner.
Det er varemerket mitt. R.O.T.
Roger O. Thornhill. Hva står O'en for?
Ingenting.
Jeg ville invitert deg til kupéen min hvis jeg hadde en.
En minikupé?
Ingenting, ikke engang billett.
Jeg har lekt gjemsel siden toget dro fra New York.
Så ubekvemt.
Ja, ikke sant?
Ikke noe sted å sove.
Jeg har en stor kupé helt for meg selv.
Det virker ikke rettferdig.
Kupé E.
Vogn 3901 .
For et fint nummer.
Lett å huske.
3901 .
Ser du?
Ingen bagasje.
Så?
Du har vel ikke en ekstra pyjamas?
Ikke det?
Du bør ikke bestille dessert.
Jeg skjønner.
Det var ikke det jeg mente.
Toget foretar visst et ekstra stopp.
Jeg så to menn gå ut av en politibil da vi kom inn på stasjonen.
De smilte ikke.
Gå ut og si at politiet skal skynde seg.
Tålmodighet er en dyd.
Å puste er også en dyd.
Bare ligg stille.
Har du noe olivenolje?
Olivenolje?
Jeg vil være pakket i olivenolje hvis jeg skal være sardin.
Kom inn.
-Hvem er dere? -Statspolitiet.
Hva heter du?
Eve Kendall. Er det noe galt?
Det var en mann ved bordet ditt i kveld i spisevogna.
Ja.
En venn?
Aldri sett ham før.
Var det ham?
Jeg tror det. Bildet er ikke så klart.
Telegrafbilde. Vi har nettopp fått det fra New York-politiet.
Politiet?
Han er ettersøkt for mord.
Milde himmel!
Togverten sa dere gikk fra spisevogna sammen.
Vi gikk kanskje samtidig, men ikke sammen.
Hva snakket dere om?
Snakket om?
Kelneren sa du kom godt i snakk med Thornhill.
Heter han det? Thornhill?
Sa han ikke det?
Han sa ingenting.
Vi pratet bare om forskjellig slags mat...
togreise kontra fly, og sånt noe.
Ganske harmløst, tatt i betraktning at han var på rømmen fra loven.
Hvem har han drept?
Han sa ikke hvor han skulle?
Nei.
Jeg gikk ut fra Chicago.
Kanskje han gikk av da dere gikk på?
Hvis du ser ham igjen, frøken...
Kendall.
...gir du oss beskjed?
Jeg legger meg og låser døra. Jeg tviler på om jeg ser flere i kveld.
Hvis du gjør, så er vi i observasjonsvogna bak i toget.
Det er betryggende å vite.
God natt.
Puster du fortsatt?
Skynd deg eller gi meg en snorkel.
Jeg leter etter boksåpneren jeg stjal fra bæreren.
Hallo der.
Hallo.
Hvorfor er du så snill mot meg?
Skal jeg klatre opp og si hvorfor?
Jeg har tenkt...
det er ikke trygt for deg å gå rundt i Chicago og lete etter denne Kaplan...
som du har snakket om.
Politiet tar deg i det øyeblikk du viser fjeset ditt.
Og sånt et fint fjes.
Tror du ikke det ville være bedre hvis du var på mitt hotellrom...
mens jeg fant ham og brakte ham til deg?
Jeg kan ikke la deg bli innblandet. Det er for farlig.
Jeg er stor jente.
Ja, og på alle de riktige stedene.
Dette er latterlig. Du vet det, ikke sant?
Ja.
Vi har så vidt truffet hverandre.
Det stemmer.
Hvordan vet jeg du ikke er morder?
Det vet du ikke.
Kanskje du har tenkt å myrde meg her i kveld.
Skal jeg?
Gjerne.
Er ikke dette bedre enn å fly?
Vi bør stoppe.
Med en gang.
Jeg burde vite mer om deg.
Hva mer kan du vite?
Du er reklamemann, det er alt jeg vet.
Det stemmer.
Toget er litt ustødig.
Hvem er ikke det?
Hva mer vet du?
Du har smak for klær, god mat...
Og smak for kvinner. Jeg liker din smak.
Du er flink med ord.
Du kan nok få dem til å gjøre alt for deg.
Selge folk ting de ikke trenger...
få kvinner som ikke kjenner deg til å forelske seg.
Jeg begynner å tro jeg er underbetalt.
Pass på.
-Ikke bry deg om badet. -Greit, frue.
Forresten, jeg fant denne på gulvet. Er den din?
Ja, frue. Jeg har lett etter den.
-Jeg venter utenfor. -Takk.
Takk.
Takk, frue. God natt.
God natt.
Kom ut, kom ut, hvor du enn er.
Bæreren.
Jeg ser det.
Hvor var vi?
Her.
Pent av ham å åpne senga.
Bare én seng.
Tror du ikke det er et godt tegn?
Praktfullt.
Vet du hva det betyr?
Hva? Si det.
Det betyr at du må sove på gulvet.
En beskjed fra damen i 3901 .
Hva skal jeg gjøre med ham i morgen tidlig? Eve
-Bare gå. Jeg tar deg igjen. -Ja vel, frue.
Noe å rapportere?
Ja. Jeg har sovet godt.
Har du sett mannen vi leter etter?
Herr Thornycroft?
Thornhill.
Nei. Beklager.
Men lykke til, begge to.
-Hvordan går det? -Jeg kollapser når som helst.
Ikke ennå. Først må vi gå spissrotgang. Se.
Jeg er vant til å bære tungt, men hva har du i veskene?
-Bowlingkuler, naturligvis. -Naturligvis.
Hvilken av disse er dressen min i?
Den lille under din høyre arm.
Takk. Det gjør nok underverker for dressen.
Kaplan har nok ingenting imot et par krøller.
Hvis han er der ennå. Hva er klokka?
09.10.
09.10! Han kan ha gått fra hotellrommet.
Jeg ringer ham for deg inne i stasjonsbygningen.
Takk, men jeg kan selv.
En bærer i en telefonboks? Litt mistenkelig.
Ålreit. Vet du hva du skal si?
Du vil møte ham straks. Veldig viktig. Spørsmål om liv eller død.
-Ingen forklaringer. -Stemmer.
Mens jeg ringer, kan du skifte klær.
Hvor skal jeg gjøre det? l Marshall Fields' utstillingsvindu?
Jeg tenkte på toalettet.
Gjorde du det?
Du er den smarteste jenta jeg har tilbrakt en natt med på et tog.
Jeg tror vi klarte det.
Hvor gikk han?
-Hvilken vei gikk han? -Hvor gikk han?
Jeg vet ikke. Han tok klærne mine og gikk den veien.
Hva oppholdt deg?
Jeg har et stort ansikt. Liten barberhøvel. Traff du Kaplan?
Ja.
Godt. Hva sa han?
Han vil treffe deg, men absolutt ikke på hotellet.
-Han møter deg et annet sted. -Hvor? Når?
-Jeg har alt skrevet ned til deg. -Takk.
Ta Greyhound-bussen fra Chicago...
mot lndianapolis kl. 14.00, og be sjåføren sette deg av ved Prairie Stop, riksvei 41 .
Prairie Stop, riksvei 41 . Greit.
Det er ca. halvannen times kjøring fra Chicago.
Greit. Jeg leier en bil.
Ingen bil. Kaplan sa buss. Han vil være sikker på at du er alene.
Greit. Hva gjør jeg når jeg kommer dit?
Bare vent ved veien. Han kommer kl. 15.30.
-Hvordan kjenner jeg ham? -Han kjenner deg.
Du er i Chicago-avisene også.
Har du stilt klokka tilbake?
Ja, det har jeg. Takk.
Hva er i veien?
I veien?
Du virker... Jeg vet ikke. Du virker anspent.
Du bør gå før politiet slipper opp for bærere.
Vi ses igjen, ikke sant?
En eller annen gang.
Jeg har ikke fått takket deg ordentlig.
-Gå. -Hvor kan jeg finne deg?
Jeg må hente bagasjen nå.
Ja. Her er merkene til de store koffertene.
Vent litt.
Vær så snill.
De kommer.